Димчо Дебелянов
Преливат се мълком денят и нощта…

chitanka.info

Преливат се мълком денят и нощта…

Де спира той морен? — де буди се тя?…

Мъгли подранили притискат духът.

Отдавна е слънцето чуждо за мен,

аз вечно ще бродя из път затъмнен.

Ех, как е нерад и пустинен тоз път!

Едничките гарвани с морни крила

долитат и чезнат из сива мъгла…

О, кой ще ми чуе за помощ викът?

Отдавна са хората чужди за мен,

аз толкоз съм млад и съм в скръб потопен.

О, как е нерад и пустинен тоз път!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.